- Er der nyt fra patruljen? - De sender en rapport op.
- Er der noget galt? - Stivhed i ryggen.
Ja. Lidt højere oppe. Tryk hårdere.
Tryk rigtig til, mr...
Tak, skibsassistent. Det rækker.
De har brug for at sove. Hvis...
Jeg har hørt nok af det fra dr. McCoy. Tak.
Dr. McCoy har ret.
Efter det, skibet har været igennem, trænger alle til et hvil.
Undtagen mig, selvfølgelig.
Send dr. McCoys rapport til min kahyt, løjtnant.
Smukt.
Ingen dyr, ingen mennesker, ingen bekymringer.
Lige hvad jeg har brug for, ikke sandt, doktor?
Det er den rette kur.
- Vi er et træt skib. - Tillader kaptajnen landlov her?
Det afhænger af min rapport og de øvrige udsendtes rapport.
Man skal se det her sted for at tro det.
Det ligner noget fra "Alice i Eventyrland".
- Kaptajnen må komme herned. - Det vil han synes om.
Han har brug for det. De har Deres problemer, jeg har mine.
Men han har vores og sine egne og 430 andre menneskers.
- Hvor skal du hen? - Indsamle cellestrukturer.
Et græsstrå, en busk, et træ, et blomsterblad.
Med disse kan vi kortlægge hele planetens biologi.
Mine arme poter og knurhår. Jeg kommer for sent.
Undskyld mig, men har De set en stor, hvid kanin?
Med gul vest og hvide handsker?
Mange tak.
Hvad er der?
- Hvad er der galt? - Så De dem?
Hvem?
Jeg kan ikke se noget.
Hvad er der, doktor?
Rummet, den sidste grænse.
Dette er beretningen om stjerneskibet Enterprise
og dets fem år lange togt, hvor det skal udforske nye verdener
og finde nyt liv og nye civilisationer
og dristigt drage ud i det ukendte.
Kaptajnens log, stjernedato 3025,3.
Vi er i kredsløb om en ubeboet planet i Omicron Delta-regionen.
En planet, som er meget lig Jorden, som vi husker den.
Som en park, smuk, grøn, blomster, træer, plæner, ro og stilhed.
Næsten for god til at være sand.
Jeg ser ikke Deres navn blandt nogen af landgangsgrupperne.
Nok er jeg træt, men jeg er ikke ved at bryde sammen. Træd af.
Javel, sir.
Vi beamer styrbords sektion ned først.
- Hvilken sektion vil De tage med? - Det er ikke nødvendigt.
På min planet hviler man sig rigtigt. Man holder op med at bruge energi.
For mig er det ulogisk at løbe rundt på græs
i stedet for at spare på energien.
- Det er Kirk. - McCoy fra planeten.
- Åbn en kanal. - Javel.
- Beamer De ned? - Det tror jeg ikke. Hvorfor?
Enten er vores sonderingsinstrumenter og detektorer ude af funktion
og alle os spejdere sløsede og forblændet af skønheden
eller også er jeg utjenstdygtig.
Forklar.
Denne planet skulle være ubeboet
men en kanin har lige trukket et ur op af lommen og sagt, den var sent på den.
Den er god, Bones. Og bagefter kaninen kom en lyshåret pige, ikke?
Det gjorde der faktisk, og de forsvandt begge i et hul i en hæk.
Udmærket, doktor. Jeg tager Deres rapport til efterretning. Tak.
Det er en McCoy-pille overtrukket med lidt mystik.
Han vil have mig derned.
Udmærket. Kan vi lige tale sammen?
Ja, mr. Spock. Hvad drejer det sig om?
Jeg har fundet det her i McCoys log.
Et besætningsmedlem viser tegn på stress og træthed.
Reaktionsevne ni ned til 12. Associationsnorm minus tre.
- Alt for lav. - Han er irritabel og stridbar.
Han nægter dog at tage et hvil.
- Det har han ret til, men... - Det handler om skibets sikkerhed.
Han går i land. Hvad er hans navn?
James Kirk.
Mor Dem, kaptajn. Jeg tror, De vil synes om planeten.
Den minder om Jorden.
Spejderne har ikke fundet dyr, ting eller kraftfelter af nogen slags.
Kun fred og ro, solskin og en god luft.
De får ingen problemer.
Tænker du aldrig på andet end arbejde?
Der er så megen skønhed.
Det er ikke skønt, hvis rapporten ikke er klar, når kaptajnen beder om den.
Og det gør han nok snart.
- Rodriguez og Teller. Er alt i orden? - Ja, vi er færdige med undersøgelsen.
Godt. Beam den op til mr. Spock.
- Og nu skal I more jer. - Tak.
De kan finde dr. McCoy og mr. Sulu i den retning.
Tak.
Efter det, vi har været igennem, skulle man ikke tro, sådan et sted eksisterede.
Det er smukt.
Det er så skønt og fredfyldt. Jeg mener: javel, kaptajn.
McCoy!
Herovre!
Bones. Kender du nogle sjove kaninhistorier?
Ja, men den her er ikke sjov. Se engang.
Jeg så, hvad jeg så. Eller også var det en hallucination.
- Se engang. Hvad mener De? - Fodspor.
Det kunne være en kanin.
Det må være et usædvanligt dyr, der har lavet så store spor.
- Kan mr. Sulu bekræfte Deres historie? - Nej. Han studerede floraen.
- Kaptajnen til broen. - Hvor er mr. Sulu?
Han samler planter.
- Er første gruppe beamet ned? - De skal netop til det.
Besked til alle landgangsgrupper.
- Ingen forlader skibet. - Javel, sir.
Aflyser De vores landlov?
- Kan De forklare det her? - Nej.
Det kan jeg heller ikke. Det ser uskadeligt ud, og er det sikkert også.
Men før jeg kan sætte folk i land, må jeg være sikker.
- Hvad laver De? - Skyder til måls.
Er den ikke smuk? Sådan en har jeg ikke i min samling.
- Hvor er den fra? - Jeg har fundet den.
Jeg har altid ønsket mig sådan en. Den lå lige derovre.
En gammeldags politipistol. Og i smuk stand.
Det er et par århundreder siden, men har lavet sådan en.
Den affyrer kugler med luftarter, der udvider sig via kemisk eksplosion.
Jeg beholder den. Den friske luft har gjort Dem skydegal.
Dr. McCoys kanin. Han må være gået den vej.
Viser vores instrumenter ikke tegn på dyreliv?
Nej. Hverken fugle, pattedyr eller insekter.
Vores målinger var ikke forkerte.
Jeg ville gerne tro, det var et nummer, men...
Barrows og Sulu, find ud af, hvor de spor stammer fra.
Vi går tilbage til lysningen. Jeg vil gerne se på området igen.
Det er ved at blive en usædvanlig landlov.
- Det kunne have været værre. - Hvordan det?
De kunne have set kaninen.
- De har forfølgelsesvanvid. - Jeg føler, man er ude efter mig.
Sådan havde jeg det på Akademiet.
En af sidsteårskadetterne lavede en masse numre og altid med mig.
Min personlige plageånd var en vis Finnegan.
- Og De var meget seriøs? - Ja.
Jeg var blottet for humor, og det fik Finnegan meget sjov ud af.
Han satte en tallerken suppe i ens seng og en spand vand på en dør.
Man vidste aldrig, hvornår han slog til.
Flere spor.
Det ser ud, som om kaninen er kommet derovrefra.
En piges fodspor. Den unge pige, som jagtede den.
Følg kaninen.
Jeg følger pigens spor bagud og mødes med Dem på den anden side af bakken.
Godt. Jeg har et mellemværende med den kanin.
Finnegan?
Jeg nægter at tro det.
Du ved aldrig, hvornår jeg slår til.
Værsgo!
Kom nu. Det er mig, Finnegan.
Okay, Jimmy boy?
Stik mig bare en. Det har du altid haft lyst til.
Kom så. Kom så!
Okay. Lad os tage den en gang til.
Af sted!
Altid har du en undskyldning, Jim.
Lød din vej!
Løb!
- Hvad var det? - Skibsassistent Barrows.
- Hvad er der sket? - Det ved jeg ikke.
Jo, det ved jeg. Jeg fulgte sporene, og så var han der pludselig.
- Hvem? - Ham!
Giv mig en rapport, Barrows.
Han havde en kappe på. Og en juvelbesat daggert.
- Er det ikke noget, De forestiller Dem? - Det lyder utroligt.
Det er ikke noget, jeg forestiller mig. Eller det her.
Det lyder som Don Juan.
Ja.
Det var så uvirkeligt at gå rundt her, og så...
Så tænkte jeg: "Så mangler man bare Don Juan."
Jeg dagdrømte, som man gør om nogen, man gerne ville møde.
Hvor er mr. Sulu?
- Han løb efter ham. - Bliv hos hende, doktor.
Elskede Jim, det er mig.
Det er Ruth.
Kaptajnens log, stjernedato 3025,8.
Vi fortsætter med at undersøge denne usædvanlige planet.
Vi ser ting, der umuligt kan være rigtige.
Og dog er de helt sikkert virkelige.
Kan De høre mig, McCoy?
Hvordan kan det være dig, Ruth?
Hvordan kan du være her?
Du er ikke blevet ældre.
Det er 15 år siden.
Det er ligegyldigt.
Alt det er ligegyldigt.
- Det er Kirk. - Fandt De mr. Sulu?
- Hvad? - Fandt De mr. Sulu?
Nej. Men han har det sikkert fint.
Sir? Er alt i orden?
Ja, jeg har det fint.
- Rodriguez til kaptajn Kirk. - Ja?
For et stykke tid siden så jeg en stor flok fugle.
- Bryder De Dem ikke om fugle? - Jo, men ifølge vores beregninger...
Så må vores instrumenter måle forkert.
Der er så sandelig liv på denne planet.
Vores målinger kan ikke have været så forkerte.
Mr. Rodriguez, bed eftersøgningsholdene mødes i lysningen.
- Jeg vil gerne have nogle svar. - Javel, kaptajn.
Er du nødt til at gå?
Jeg har ikke lyst.
Du kan møde mig igen, hvis du vil.
Du har ikke fortalt mig... Du har ikke fortalt mig...
Gå, hvis det er nødvendigt.
Og jeg venter.
- Det er Kirk. - Kaptajn.
- Ja? - Jeg har nogle besynderlige målinger.
Der er et slags kraftfelt dernede.
- Uddyb. - En avanceret energiform.
Den tapper vores energi og påvirker vores kommunikation.
- Kan De lokalisere kilden? - Under planetens overflade.
Der er en eller anden aktivitet.
Hold mig underrettet. Vi fortsætter vores undersøgelse.
Slut.
- Har De det bedre? - Lidt.
- Men jeg ville ikke være alene her. - Her er smukt, selv om her er underligt.
Her er næsten for smukt.
Før min tunika blev revet, tænkte jeg
at på sådan et sted, skulle en pige... lad mig se...
En pige skulle være klædt som en eventyrprinsesse
med en masse tyl og en høj hat med slør.
Det kan jeg godt se.
Men så ville man have hele hære af Don Juan'er at bekæmpe.
Og også mig.
Lover De mig det, doktor?
Hvor er det smukt!
Se mig, doktor. Jeg er en dame, som man skal beskytte og kæmpe for.
En prinsesse af kongeligt blod.
Det er De, og meget mere.
Det vil være endnu smukkere, hvis De havde det på.
Jeg er bange, doktor.
Jeg ved ikke hvordan eller hvorfor, men kjolen er her.
Jeg vil gerne se Dem i den.
Tager De den ikke på?
Jo.
Men bliv der. De må ikke kigge.
Jeg er jo læge, kære ven. Når jeg kigger, er det en del af mit arbejde.
- Dr. McCoy. - Ja.
Jeg...
Forbindelsen er dårlig. Er det Rodriguez?
Jeg kan ikke skrue højere op.
Jeg kan heller ikke høre Dem.
Kaptajnen beder Dem møde ham i den lysning, hvor I mødtes.
Fint. Hvad pokker er der galt med...
...forbindelsen?
Esteban! Esteban!
Doktor!
Dr. McCoy!
De er videnskabsofficer. Jeg forlanger et svar.
Først var det "Alice i Eventyrland", hvor der ikke var noget dyreliv.
Og Sulus pistol, hvor der ikke var noget metal.
Rodriguez' fugle. Og så min... De to, jeg så.
Kan der være tale om hallucinationer?
En af dem gav mig en lige højre.
- Det lyder meget virkeligt. - Ja.
Der må være en logisk forklaring.
- Signalet er svagt. Skru op. - Jeg er på fuld styrke.
Skal jeg beame en bevæbnet gruppe ned?
Nej. Vi er bevæbnet med fasere, og vi har ikke været i egentlig fare.
Slut.
Kan De høre mig, McCoy?
Kirk til McCoy. Kom ind...
I dækning! Der er en samurai efter mig!
- En hvad? - Jeg mener, der var...
De må tro mig.
Det gør jeg. Jeg har selv mødt mærkelige folk.
Har De set de andre?
Rodriguez kaldte for et øjeblik siden og bad os mødes i lysningen.
Jeg håber, alle hørte ham. Kommunikationen er svag.
Det er min faser også.
Lad os gå tilbage til lysningen.
Se.
- En eller anden beamer ned. - Forsøger på det.
Der er noget i vejen.
Jeg gav ordre til, at ingen måtte forlade skibet.
Det var nødvendigt. Vi kunne ikke få forbindelse til Dem
og transporteren virker ikke.
Som jeg sagde, er der et kraftfelt, som opfanger al energi ved kilden.
Jeg beregnede dens vækstrate, og at jeg kunne transportere en til.
- Godt. Vi har brug for Deres hjælp. - Er vi strandet?
Indtil vi finder ud af, hvad det her er for noget.
- Der er ingen her. - Det var her, vi skulle mødes.
- Jeg hørte nogen bevæge sig rundt. - Lad være med at sige sådan noget.
En prinsesse burde ikke være bange, når en modig ridder beskytter hende.
Den vej. Lad os sprede os og finde den.
De ting kan ikke være virkelige.
Hallucinationer kan ikke gøre os ondt.
Gå derhen, hvor De stod før.
Han er død.
Kaptajnens log, supplerende.
Al kontakt med Enterprise er afbrudt. Vi er fanget.
Skibslægen, min ven, er død.
Vi ved nu, at det vi står over for, er forfærdelig virkeligt.
Det er min fejl.
Det ville aldrig være sket!
- Det er min fejl! - Nej.
Det er det. Det er min skyld.
Skibsassistent!
Det ser slemt ud. Vi må alle være på mærkerne og ved vores fulde fem.
Javel, sir.
De må hellere se på det her, sir.
- Det forstår jeg ikke. - Det gør jeg heller ikke.
Men det skal jeg nok komme til.
Det er en dukke. Den er ikke levende.
- Håndterminalen? - Den virker stadig.
Mr. Spock!
Hvad mener De?
Det er ikke menneskehud.
Det ligner det cellevæv, vi bruger til sårheling.
- Meget finere. - Jeg vil have en præcis vurdering.
Det er en mekanisk anordning.
Den har samme cellestruktur som planterne her. Træerne, græsset.
- Er det en plante? - Det er flercellede afstøbninger.
Planterne, dyrene, menneskene. De er alle sammen blevet fremstillet.
Af hvem? Og hvorfor? Og hvorfor lige de her ting?
Det eneste, vi ved, er, at de opfører sig nøjagtigt som virkelige ting.
Lige så behagelige... eller lige så farlige.
Hvad er det?
Nu har jeg aldrig...
Husk, hvad jeg sagde om de tidlige krige.
Og de sjove luftfartøjer, de brugte.
- Det er en af dem. - Kan den gøre os noget?
- Kun med lavtgående beskydning. - Hvad?
Sådan som de plejede at angribe mennesker på jorden.
Kom!
- McCoy? - De er trukket af sted med ham.
Også den sorte ridder!
Min analyse lyder måske ikke særlig videnskabelig.
McCoys død er et videnskabeligt faktum.
Der er en meget usandsynlig mulighed.
Hvad tænkte De på, lige før De så dem, De har beskrevet?
Jeg...
Jeg tænkte på Akademiet.
Min skoletid.
Du har taget forstærkninger med!
Jeg venter på dig.
Hvad er der sket med mine folk?
Tag Sulu. Find McCoy. Denne mand er mit problem.
- Vent, kaptajn! - Det er en ordre!
Her er jeg. Løb!
Find mig! Kan du ikke se mig?
Kom og fang mig!
Her er jeg!
Du har aldrig kunnet finde dit eget hoved.
Ligesom i gamle dage, Jimmy. Kan du huske det?
- Jeg vil have nogle svar. - Det får du om lidt.
Rejs dig. Rejs dig!
Du kæmper altid ærligt. Officer og gentleman er du.
Dumme førsteårskadet. Jeg har fordelen. Jeg er stadig 20.
Se på dig selv. Du er en gammel mand!
Jeg kan ikke bevæge mine ben.
Jeg kan ikke mærke dem. Jeg har brækket ryggen!
Du har brækket ryggen på mig!
Kan du føle det her?
Kan du føle det nu?
Sov sødt, Jimmy boy.
Sov, så længe du vil.
Sov for evigt, Jimmy boy. Fra nu og til evig tid.
Lærer du det aldrig, Jimmy boy. Du har aldrig kunnet klare mig.
En enkelt ting...
Selvfølgelig. Hvad?
Svar.
Du må gøre dig fortjent.
Ikke dårligt.
- Det gør en del ting godt igen. - Mange ting.
Hvad er der sket med mine folk?
- Jeg svarer ikke førsteårselever. - Jeg er ikke førsteårselev.
Det er i dag. 15 år senere.
Hvad laver du her?
Jeg er præcis den, du forventer, jeg er, Jimmy boy.
Nød De det, kaptajn?
Ja, jeg nød det. Efter alle disse år.
Jeg nød det faktisk.
Jeg ønskede bare at banke Finnegan.
Det understøtter min teori.
Vi møder alle folk og ting, vi netop går og tænker på.
Ja. Vores tanker aflæses, og disse ting fremstilles.
- Farligt, hvis vi... - Ja, vi må styre vores tanker.
Det er svært.
Kraftfeltet er under jorden i gang med at producere.
Gange fører op til overfladen. Da Rodriguez tænkte på en tiger...
Vi må tilbage til patruljen og advare dem.
Foran og i midten. Ingen spørgsmål.
Ind på række!
Tal ikke, træk ikke vejret, tænk ikke.
I står ret. Koncentrér jer om det.
Og kun det. Koncentrér jer!
Kaptajn!
- Hvem er De? - Opsynsmanden, kaptajn Kirk.
- Kender De mit navn? - Selvfølgelig.
Løjtnant Rodriguez, løjtnant Sulu.
Skibsassistent Barrows og mr. Spock.
Vi har opdaget, at De ikke forstår det her.
Disse oplevelser skulle egentlig have underholdt Dem.
Underholdt? Er det det, I mener, vi er blevet?
Men intet af det her er permanent.
Her skal man blot tænke på sine største ønsker. Hvad som helst.
Kamp, frygt, kærlighed, triumf.
Alt, I ønsker, kan vi få til at ske.
- En forlystelsespark. - Naturligvis.
Et gammelt navn for et sted på Jorden, hvor man kunne opleve sjove ting.
Denne planet blev lavet, så vort folk kunne komme og lege.
Lege? Selv om I tydeligvis er avancerede, leger I altså stadig?
Ja. Jo mere kompleks hjernen er
jo større er behovet for simpel leg.
Nemlig. Hvor indsigtsfuldt.
Det forklarer ikke min skibslæges død.
Måske fordi ingen er døde.
Jeg blev bragt ned under jorden og gennemgik nogle utrolige reparationer.
Der er en helt utrolig fabrik. De kan bygge eller gøre, hvad de vil.
Og hvordan forklarer De dem?
Dem. Tja...
Jeg tænkte på en lille kabaret, jeg kender på Rigel 2.
Der var to korpiger.
Og her er de altså.
- Jeg er jo trods alt på landlov. - Og det er jeg også.
Det er De også. Jeg går ud fra, I kan finde på noget.
Vi beklager, at De ikke har følt Dem godt tilpas.
De siger, Deres folk har bygget det. Hvem er De?
Hvilken planet kommer De fra?
Det er mit indtryk, at Deres race ikke er klar til at forstå os, kaptajn.
Jeg vil nok give Dem ret.
- Det er Kirk. - Det er broen.
Vores systemer er klar igen. Har I brug for hjælp?
- Nej. Afvent. - Javel, kaptajn.
Hvis man er forsigtig
kunne dette være et ideelt sted for Deres folk, når de skal more sig.
- Hvis De ønsker det. - Det er lige det, lægen anbefaler.
Løjtnant, påbegynd transporten af grupperne med landlov.
Sig, de kan forberede sig på den bedste landlov nogensinde.
Kaptajn, jeg tager tilbage til skibet og overtager.
Med al respekt for den unge dame
så har jeg haft rigelig landlov nu.
Nej, jeg tager tilbage. De...
På den anden side kunne jeg godt blive et par dage.
- Nød De Deres orlov? - Ja, det gjorde vi.
- Det tror jeg, vi gjorde. - Det gjorde vi så sandelig.
Meget ulogisk.
Fremad, warp 1.
Oversat af Susanne Nielsen